EN ORIGINALFILM FRÅN NETFLIX
Syrenivån ligger på en procent.
Kapseln kommer fram om 17 timmar.
Jag vet.
Du andas snart lättare.
Du träffar den första människan under din livstid.
Den tredje.
Var inte arg, Helena.
Det beror på hur du räknar.
Jag är inte arg.
Din mamma och jag har diskuterat det tusen gånger.
Vi har gjort beräkningarna om och om igen.
Det är den bästa lösningen.
Vi tre på skeppet skulle ha syre för lite över ett år.
Men om du reser ensam
räcker nivåerna fyra eller fem gånger längre.
Helena,
jag hade velat krama och kyssa dig en sista gång,
men jag känner dig.
Jag vet att du inte skulle låta oss göra det.
Var stark nu.
Håll ut tills ingenjören kommer.
Jag vet att du klarar det.
Vi älskar dig väldigt mycket.
Dags att gå upp, Helena.
Det är dag 7409 av din resa.
Reservsyre är aktiverat.
Veckans medicinska kontroll väntar.
Hjärtcykeln är normal.
Den brutna fotleden har nästan läkt.
Ansträng den inte under de närmaste dagarna.
Du.
Ja, jag. Såg du mig?
Inkoppling initierad.
Manövern är slutförd.
Ytterlåset öppnas.
Robotik-ingenjör 11 beta 57.
- Helena. - Trevligt att träffas, Helena.
Jag har bara syre för 50 timmar. Den vägen, va?
Vi kunde inte se varför syrematrisen felkonfigurerats.
Så plötsligt, att inte ens Rebecca-enheten hittade en förklaring.
Nej, visst.
Sällsynt, men det händer ibland.
Även i större skepp än det här.
Kan du laga det?
Ja.
Jag är den enda kvar.
För tre år sedan…
…gav sig mina föräldrar av så att jag kunde överleva.
Beklagar.
- Vad kallas den? - Kubic.
Det är en defekta anslutningar-spårare.
Jag jobbar snabbare med den.
Säg till om du behöver något.
Tack.
Vad heter du?
Alex.
Ska vi äta middag ihop, Alex?
Nej, det kan jag inte. För mycket arbete.
Jag har ju aldrig haft nån gäst här.
Eller ätit med nån förutom mina föräldrar.
Du måste äta middag, eller hur?
Om en halvtimme?
De gjorde navigeringsberäkningar och insåg att om jag reser ensam
var enda sättet jag kunde komma hit.
Där någon kunde komma och hjälpa mig.
Du hade faktiskt tur, Helena.
Ja, om felet hade inträffat vid en annan tidpunkt under resan
skulle ingen ha hört vårt nödanrop.
Det stämmer.
Har du aldrig varit nyfiken på att få se Celeste?
Jag har inte styrkan, som ni kolonister.
Jag har aldrig vetat om nåt annat.
Jag kom ombord som bebis och om allt funkar
är jag över 40 när jag går ut härifrån.
Ibland tänker jag att det är meningslöst.
Att vara fast här inne halva livet för att färdas någonstans.
Sen minns jag att mina föräldrar var kolonister.
Att jag också är det.
Jag måste nå Celeste,
om så bara för uppoffringen de gjorde för mig.
Dags att gå upp, Helena.
Det är dag 7410 på din resa.
Reservsyre är inaktiverat.
Hej.
Jag andas bättre nu.
Jag är snart klar.
Det här är klart imorgon.
Jag förstår inte ett ord du säger.
Hej, Helena.
Jag ville säga att jag inte kan äta ikväll.
Varför inte?
Jag har två, tre timmar kvar med Rebecca-enheten, och måste vila.
Självklart.
Godnatt.
Hjärtcykeln är normal.
Pulsen är något hög.
Arteriella blodtrycket är normalt.
Vad gör du?
Jag tittar på dig.
Varför då?
Jag har aldrig kysst någon.
Helena…
Jag ska tillbringa de kommande tjugo åren här inne.
Ensam.
Men om du vill att jag ska gå så går jag.
Ger du dig av utan att säga hej då?
Jag ville inte väcka dig.
Jag är ledsen för det som hände igår.
Det är inte jag.
Ytterlåset öppnas.
FARA - STRÅLNINGSRISK
ENBART BEHÖRIG PERSONAL
ÓRBITAS PROGRAMHÖGKVARTER
Huvudturbinen uppnådde 100 % i skalmodellen.
Du vet vad det betyder, eller hur?
Att med lite tur ser vi de första skeppen flyga iväg om 20 eller 30 år.
Med lite tur och försiktighet
lever vi då och kan se det med egna ögon.
Jag trodde att du skulle bli gladare.
Jag är glad, Hugo.
Ser inte så ut.
Vad är fel?
Jag vet inte.
Vad?
Vi har aldrig undrat över passagerarna i simulatorerna.
Jo, hela tiden.
Det är därför vi får info av biovittnen.
Men det där är bara siffror.
Ja, siffror. Det mest exakta språket som finns.
- Men vi pratar om något annat. - Vadå?
- Vi pratar om människor. - Vi har alltid pratat om människor.
Men inte bara tio personer.
Vi pratar om åtta miljarder människor.
Alex, jag har ägnat projektet halva mitt liv.
Du har bara varit hos oss i fem år,
men det är lika viktigt för dig som för mig.
Hämta Órbita 10-dokumentationen och gå hem och vila lite.
Du har bara en simulator kvar.
När du har stängt den sista dörren ser du allting annorlunda.
Det finns inget där.
Miljöministeriet meddelar att nästa vecka
kommer man att skapa fler konstgjorda stormar i alla nordliga stadsdelar.
Det blir nattligt regn varje onsdag nästa månad.
Temperaturer för morgondagen…
Åtkomst beviljad.
Varför ger du inte detta till Monica?
Hon kommer inte att tycka om det.
Kom till klubb 99 någon kväll.
Vi saknar dig där.
Provresultaten kom igår.
Kom till kliniken när som, och hämta dem.
Du kan väl bespara mig resan dit?
Ditt skelett ser bra ut, och blodproverna med.
Du har spår av strålning i kroppen men inom normala värden.
Du borde inte ha gått in i simulatorerna, men du hade tur.
Du kan väl komma på middag ikväll?
- Monica blir glad att se dig. - Jag kan inte ikväll, Xiao.
Oroa dig inte. Jag lovar att inte slå på TV:n.
Idag är det fem år sen kraschen med det första civila flyget
med en helt android besättning,
en katastrof där 207 människor dog,
och tvivel uppstod kring nya trender i branschen.
Vi har försökt nå Alex Rojas
som skapade de avvecklade Icarus 3000-piloterna.
Men vi kunde inte hitta honom.
Ikväll ska flera experter här
analysera vad som kan vara lösningen för
att göra den nya generationen androida besättningar 100 % pålitliga.
Vi ska prata med dem efter reklamen.
Jag förstår inte ett ord du säger.
Vet du vad?
Jag borde vara glad för att Alex fixade problemet.
Men…
Jag vet inte varför, men det är jag inte.
Om det ändå hade tagit honom längre tid.
De första skeppen till Celeste kunde flyga iväg om 15 år.
Men ombordstigningsprotokollet är oklart
och måste godkännas av de deltagande länderna.
Beroende på personens reproduktionsförmåga…
- God morgon. - God morgon.
ÓRBITA 10
INGÅNG 3 - 09
KONVERSATION - FLICKOR
- Hej. - Hej.
Silvia dröjer. Hon har ett par kunder före dig.
Jag väntar på henne.
Du har gått ner i vikt.
Är det en komplimang?
Det är en varning.
Silvia, hur många möten har vi haft?
197, med idag.
Så många?
Tja, det står så på skärmen.
Då är det dags att vara ärliga mot varandra.
Jag trodde att vi var det från början, Alex.
Det är vad den här terapin handlar om.
Det finns passagerare i simulatorerna.
Det vet jag redan.
Nej, det gör du inte.
Jag menar inte vetenskapsparen som vi alla känner till.
De sätter små barn inne i dem.
Barn som nu är vuxna.
De har varit där inne hela sitt liv.
De tror att de ska till Celeste.
- Jag förstår inte. - De är försökspersoner.
Har du vetat om det hela tiden?
Ja.
INGÅNG 3 - 09
Inkoppling initierad.
Vad är det som händer?
Vad är detta?
Finns det en dockningsförfrågan?
Av okänt ursprung, Helena.
Ytterlåset öppnas.
Manövern är slutförd.
Jag vet att det här låter knäppt…
…men vi är inte alls där du tror.
Det här är inget skepp, Helena.
Det är en simulator.
På andra sidan av den dörren…
…finns jorden.
Vi måste komma ut härifrån nu.
Gå. Gå tillbaka till din rymdkapsel.
Den har spelat in dig sedan du var bebis.
Det finns två till i korridoren och en i tryckkammaren.
Jag kopplade ur dem nu. Vi måste gå ut.
Jag bad dig ju att gå.
Det där är ett biologiskt vittne.
De satte in det i dig när du föddes.
Det kontrollerar dina värden.
Låt mig ta ut det.
Det gör inte ont.
Helena. Helena. Helena!
Jag vill att du ska se något.
Vi ska skicka dina värden med en fjärrkod.
Hjärtcykeln är normal.
Pulsen är normal.
Arteriella blodtrycket är stabilt.
Rebecca?
Rebecca är en navigeringsrobot.
Hon kommunicerar inte med utsidan.
Är du redo?
Ytterlåset öppnas.
Nu går vi.
Kom, Helena.
Var inte rädd.
Kom.
Helena, räck mig din hand.
Bra, Helena. Det går bra.
Kom.
Så, ja.
Vi är nästan framme.
Du måste ligga här inne, okej?
Simuleringscenter, området är tomt.
Uppfattat, kontrollera nästa.
Nivåerna är högre än normalt.
Det är dräkten. Du lämnade den utanför.
Porten!
Samma sak hände med de andra skeppen.
Alltihop är uppgjort.
Sedan när då?
Sedan innan du föddes.
- Att du kommer till skeppet, då? - Det också.
Syret var bara en ursäkt.
- Det kollas genom en fjärrkod. - Varför gick du in, då?
En teknisk inspektion av varje Rebecca-enhet.
Jag vill få träffa dem.
Ingen får veta om att du är ute nu.
- De är mina föräldrar. - Nej, särskilt inte de.
- Varför inte? - De är militära forskare.
De har ägnat projektet halva sitt liv.
- Men de är min familj. - Nej, det är de inte.
Det är de inte.
RYMDPIONJÄR
- Vad är det där? - Åska.
Det kommer att regna.
Kom.
ÄR PÅ MÖTE KOMMER OM TVÅ TIMMAR
VI BOR HÄR, MEN GÅ INTE UT UTAN MIG!
RINGER NÅGON PÅ, ÖPPNA INTE DÖRREN.
DUSCHEN DÄR NERE FUNGERAR INTE.
KOM IHÅG, JAG KOMMER OM TVÅ TIMMAR
RÖR INTE SCHACKPJÄSERNA
Vad händer om de får veta det?
Det finns ingen anledning.
Det är inget svar, Alex.
Tänk om något går fel?
Det är alltför farligt.
Jag är villig att ta den risken.
Ja.
Det är det som oroar mig.
Alex.
Se inte så på mig. Trodde du att jag var en varg?
Nej, men vi får inte se varandra.
Min mobiltelefon.
Jag har en lägenhet som jag inte använder i Isaura-distriktet.
Om du av någon anledning måste försvinna ett tag
behöver du bara ringa mig.
Och snälla, tala inte om ämnet i båset igen.
Ibland spelar de in samtal slumpmässigt.
Tack, Silvia. Jag menar det.
Gå nu, försvinn.
Hej.
Knäppt. Jag har jämt haft samma kläder, i alla storlekar.
Så vad vill du göra idag? Vart vill du gå?
Jag vet inte.
Vad är din favoritplats?
Ibland är de enklaste mekanismerna
faktiskt de mest komplexa.
Jag kunde titta på dem hela mitt liv.
De är konstiga,
men vackra.
Är havet långt bort?
Havet är inte som du tänker dig det nu.
Syran kommer att förstöra allting.
Om ingen åtgärdar det, kan de snart bara leva på såna här platser.
Gick du någonsin ner i vattnet?
Ja, när jag var sex eller sju.
- Jag gillade det inte. - Jag kan inte se dig så liten.
Jag var ungefär densamma som jag är nu. Blyg…
Titta där!
Jag var asocial.
Tjockbottnade glasögon… Ett freak.
Ett freak? Vad är ett freak?
Ett freak är…
…annorlunda.
Då är jag också ett freak.
Du ska hålla ätpinnen med det fingret.
Varför har du ätpinnar?
Placera den på det fingret.
- Varför äter du med pinnar? - Öppna munnen.
Tyvärr.
God morgon.
Vad finns det i rummet där nere?
Det som jag inte får gå in i.
Det är inga kameror i sovrummet eller på toa.
Bara de som du såg i korridoren och vid ingången.
Jag behövde bara hacka den första.
När de ser att jag inte blir äldre…
…eller gör samma sak jämt?
Vi spelar in din signal här, sänder den när vi vill.
Det är lätt.
Vad tänker de göra med de andra passagerarna om 20 år,
i slutet av deras resa?
Rebecca informerar dem om ett navigationsfel.
Det förlängs på obestämd tid.
Varför då?
För att kunna studera deras värden längre.
Hur mycket längre?
Simulatorerna öppnar bara dörrarna…
…om biovittnena bekräftat att varje passagerare avlidit.
Hur…
Hur kunde du involvera dig i nåt sånt?
Jag skulle vilja visa dig en sak.
FLYGKATASTROF
Hugo kom in i mitt liv strax efteråt.
När han förklarat experimentet
ville jag nog bara se den positiva sidan av projektet.
Med jorden till Celeste-simuleringen
kan vi rädda miljoner liv över hela världen…
…när resorna blir verklighet.
Det var allt jag brydde mig om.
Så…
…du vägde för och emot, och hade inget emot att offra tio personer?
Nej.
Jag gjorde inte det, då.
- Jag älskar när du är upprörd. - Marta.
Det är sant.
Det var därför jag gifte mig med henne.
- Jag menar allvar. - Jag också.
Tolv timmar utan vatten varje dag.
Och vi har tur. I andra sektorer är det värre.
Så ni träffades i Spanien när ni var barn?
Det stämmer.
Jag insåg inte att Alex arbetade här.
När vi sågs i kontrollrummet kunde jag inte tro det.
Förstås. Vilken överraskning!
Helena är en lysande datortekniker.
Inte konstigt att de for dit för henne.
Det måste vara för dig som för Alex. Du får inte tala om Órbita.
Det är hemlig information.
Vad tycker du, Xiao?
Enligt Alex är du inte övertygad om Celeste.
Tja, nån gång måste vi fatta ett beslut.
Antingen återgå till att vara de grottmänniskor vi har varit,
eller resa till Celeste.
Du tror ändå inte att vi kan lösa nåt här.
Jag önskar att vi inte gav upp om jorden.
Men jag gillar inte idén att min son ska vara halva livet i ett skepp
för att nå en planet som vi inte ens känner.
Jag skulle inte ens överväga det.
Marta och jag skulle genast avvisas av ombordstigningsprotokollet.
Reproduktionskriterierna är skit.
Precis.
Vi är en motbjudande ras,
och vi förtjänar den planet som vi har.
Men våra barn gör inte det.
Ja, Katherine. Oroa dig inte.
Allt gick bra. De tio simulatorerna är i sin ordning.
Inspektionsprocessen var lyckad.
Jag tar hand om det. Vi ses efter kommittémötet.
Alex!
Kan du komma lite?
- Gör det ont? - Nej.
Det var inte solen denna gång.
Jag ringer Xiao.
Oroa dig inte för sprutan, den känns inte.
Laura gör det, hon har rätt handlag.
Laura, behandla henne väl.
Här är papperen, för det.
Vi ses på kontoret.
Bra.
Alex, följ med.
- Är det allvarligt? - Nej, jag tror inte det.
Vi får invänta labbresultaten.
Det är slående vilken mjuk och vit hud hon har.
Som om hon aldrig varit i solen.
Datortekniker är ju lite som vampyrer.
Verkligen?
Alex, var hittade du henne?
GENETISKA INGENJÖRER - ÓRBITA 04
FÖRSÖKSPERSON - ÓRBITA 04
HEMLIGSTÄMPLAT
ÖVERSIKT - KLON 04
ÖVERSIKT - KLON 06
För tjugofem år sedan gav ni oss tillgång till klonbanken,
en modig gest
som tydligt skiljer oss från de övriga fyra städerna
där Órbita-programmet utvecklas just nu.
ÖVERSIKT - KLON 09
Biovittnena ger oss verkliga data
om resans påverkan, inte bara på den fysiska hälsan…
…men även på våra framtida passagerares mentala hälsa.
NUVARANDE BOSTAD MANDALAY-KOMPLEXET
Detta gör inte bara att vi kan gå framåt, men att vi kan förbereda passagerarna.
Det handlar inte om raser
eller gränser.
Det är inte ens en politisk fråga.
Faktum är att vi är en ras
som kan se slutet av sin egen existens.
Det är tydligt att vi inte har kunnat skydda eller vårda
jordens ändliga resurser.
Trots detta kunde man
en morgon
se planeten GJ909 i teleskop på halva jordklotet.
MANDALAY-KOMPLEXET
Först tycktes det som bortom de vildaste fantasier…
…men med tiden har det blivit vår enda, hör på nu, vår enda…
…chans till överlevnad.
Som ni kan se…
…ger planetens existens
oss en möjlighet att drömma om en bättre framtid.
Jag pratar inte om oss, utan om våra barn och barnbarn.
Jag pratar om möjligheten för vår ras att börja om från början.
Kloningbanken arbetar endast med prov från dem som har avlidit
för minst två generationer sedan.
Helena, du är unik.
Precis som vi andra.
Nej, jag är inte som alla andra.
Helena, alla ni kloner är genetiskt exakta kopior
av friska personer som levde långa liv.
Ni är faktiskt bättre än de flesta.
Vilken glädje hade jag av det?
Jag hämtar lite kaffe.
Det var ingenjören, eller hur?
Hur kunde ni bara lämna mig så där?
Kom igen, svara då.
Var är kaffet?
Vad gör du?
Pappa?
Hon måste in i simulatorn.
Jag ringer vakterna. De är här om fem minuter.
Nej, vänta.
- Sen måste vi prata med Hugo. - Nej, vänta.
Snälla, vänta.
Snälla!
Åtkomst beviljad.
Helena?
Helena!
ÖVERSIKT - KLON 09
Gå till den stora vägen. Ta första taxin som kommer.
Han ringer programmet, jag kan inte hindra det.
Tänker du detsamma som han?
Skynda dig.
Jag är på väg.
Mår du bra?
Varför sa du inget om det till mig?
Du träffade dina föräldrar.
- Varför sa du inget? - Vi måste härifrån.
Nej.
- Vi måste. - Alex!
Du är allt jag har.
Men du ljög för mig.
Jag är ledsen för det.
Det är ju därför jag behöver din hjälp.
Om Katherine vet? Såklart hon gör.
Katherine gav ju order om det!
Okej, vi ses imorgon.
Okej.
- Tack, Silvia. - Var försiktig.
Vad sa hon?
Hon ger oss nyckeln då hon slutar jobbet.
Huden försämras, eller hur?
Lite, ja.
Vi ska ta fast dem, Katherine. Jag svär.
Lova inte. Gör det bara.
Jag har flugit hela natten för att komma hit och se dig i ögonen nu.
Hugo, du är en lysande astrofysiker.
Om jag var tvungen att hitta fler forskare på din nivå någonstans,
skulle de vara färre än tio stycken.
Tack.
Men även den klaraste stjärnan mister sitt ljus.
Det kvittar om han går in i simulatorn igen eller ej.
Hennes parametrar är inte giltiga längre.
Det är jätteviktigt att ni tar fast dem.
Förhoppningsvis levande.
Särskilt henne.
Mår du bra?
Tänk om vi har fel?
Och de andra nio passagerarna, då?
Är jag annorlunda än de?
Åtkomst beviljad.
KONVERSATION - FLICKOR
Nu förstår jag hela den här röran.
Du är ju så vacker.
Tack.
Då mina föräldrar bodde i Isaura
var det ett fattigt men normalt område, inte som den röra det är nu.
Men om ni inte stör någon, stör ingen er.
Jag vet inte hur jag ska tacka dig. Faktiskt.
Troligen en kollega som glömt nåt.
Stanna här.
Ingen kan se er här inne.
Vad gör ni?
- Sänk rösten. - Vi stängde för en timme sen.
Håll käften.
Känner ni honom?
Ingen aning.
Enligt medlemsloggen är han här ofta.
Jag har inte sett honom förut.
Vad gör ni här, så sent?
En mjukvarukontroll.
De görs slumpmässigt. Det var min tur.
Jag skulle gå om fem minuter.
Kan ni visa oss ert bås?
Självklart.
Vem är det där?
Det är Hugo.
Är det inte inkopplat?
Jag skulle just stänga, sa jag ju.
Kan ni slå på systemet, tack?
Rör dig inte, blinka inte ens.
Javisst.
Tack så mycket.
Det är exempel på projicerngar.
Rör de sig inte?
Nej.
Aldrig?
Aldrig.
Inte ens om man gör så?
- Hur då? - Så här.
Den där rörde sig.
- Den där? - Ja.
Är du säker?
De kan inte röra sig. Det är omöjligt.
- Varför inte? - Sensorerna är avstängda.
Det är inte omöjligt. Jag såg det.
Det är din jävla fantasi! De kan inte röra sig!
Håll dig lugn.
Säg åt dem att komma ut.
Frun, säg åt dem att komma ut nu.
Din jävel!
- Jag sa ju att de var där inne! - Kom, Alex!
Kom igen, vi måste hoppa.
Kom igen.
Du först.
Jag måste se hur du gör. Snälla, gör det först.
Kom igen!
Kom igen, då!
Skjut inte!
Ta henne till bilen.
Vi behöver inte honom.
Alex, vad i helvete är det som händer?
De förstörde ju nästan min klinik.
Jag är ledsen.
Jag sa att jag inte sett dig, att jag inte känner henne.
- Varför svarade du inte? - För farligt.
Telefonen kan vara avlyssnad. Ring inte mer.
- Läste du mitt meddelande? - Ja. Det var därför jag kom.
Okej.
Jag tog prover på Helena och resultaten ser inte bra ut.
Hon har en väldigt konstig mutation i överhuden.
Som en fjäril som inte kan leva ute i denna smitthärd.
De har tagit henne.
Hon är inte med mig nu.
Det är bättre för henne.
Det enda stället där hon kan leva just nu är där inne.
Hennes hud är van vid den trycksatta miljön i skeppet.
Du förstår inte.
Dataflödet har avbrutits.
Jag måste få ut henne därifrån.
Det är något annat också.
Låt mig gå in i simulatorn igen.
- Det går inte. - Varför då?
- För att du inte kan. - Varför?
För att vi kopplat ifrån Órbita 09.
Anslut den igen.
Det är inte så det fungerar, Helena.
Jag ska försöka vara tydlig.
Du är inte till nytta för oss nu.
Låt Alex vara.
Snälla.
Det du begär är omöjligt.
Vet du hur mycket det kostar att hålla igång simulatorn?
Ge mig ett bra skäl att sätta henne där.
Jag kan inte lämna henne här, utanför den.
Och nu kan jag inte sätta henne i simulatorn igen.
- Okej. Säg vad jag ska göra med henne då. - Det vet du. Du har 24 timmar.
Alex.
Jag ska ge dig ett erbjudande.
Ett erbjudande?
Erbjuder du mig något?
Ja, men först vill jag se Helena.
Sluta jävlas med mig, för fan!
Du är en forskare som blev kär i labbråttan.
Hör du hur löjligt det låter?
Hugo, om någon har något att vinna på det här, är det du.
Kommer hon att få lida?
Hon blir bara sömnig.
Det går snabbt, ett par minuter.
Hon lär inte ens ana vad som händer.
Stanna!
Hallå, stanna då!
Stanna, din jävel!
Kod 3 vid huvudentrén.
Jag pratade just med Hugo!
Stanna, sa jag!
Han väntar på mig!
- Stanna där! - Han väntar mig!
- Stanna! - Nej!
Sänk era vapen.
Han är en av våra ingenjörer.
Ingen skjuter.
Alex, du är i ännu sämre form än jag trodde.
Jag erbjuder vad du har velat se, hela ditt liv.
Men du ljuger kanske.
Och du skulle kunna skjuta mig.
Jag ska göra det också.
Som du gjorde med Silvia.
Om jag talar sanning, håller du ord.
Jag vill vara inne i skeppet med Helena.
De är galna, men du är galnare.
Jag vet det.
GRAVID - 6 VECKOR KÖN - EN FLICKA
Du har jämt velat se en födsel i simulatorn,
men styrelsen har inte tillåtit det.
Precis.
Men styrelsen är inte här nu.
De enda som är här är Katherine och Hugo.
Har jag din tillåtelse, Katherine?
Gör det du tror att du måste göra.
Du kan prata nu.
Jag har bara ett villkor.
FARA - STRÅLNINGSRISK
T-minus tio, nio, åtta, sju, sex, fem, fyra,
tre, två, ett, noll.
Undertexter: Marie Åkerlund